JERNKORSET
TAMAN, SOVJETUNIONEN 1943 TILBAGETOGET
Rippet & Convertet by BLiNK
Kommandostaben kaIder korporaI Steiner!
Kan du høre mig, Steiner?!
Pænt arbejde.
- Se mit nye våben. - Find dit eget.
- Her er ammunition. - Giv ham en hånd.
- Se der. - Ikke noget, vi ikke har set før.
Se, hvad jeg fandt omme bagved. . . En IiIIe russisk grønskoIIing.
Sænk det.
Hurtigt!
Nu går vi.
KaId Meyer og bed om transport fra punkt 7.
Tag ham med.
Skub, skub!
Skynd jer!
Stands!
Forbandede Iand! I starten var det nyt og spændende -
- men jeg har på fornemmeIsen, at det en dag viI opsIuge os.
Kaptajn Stransky, sir.
- Oberst Brandt. VeIkommen. - Tak, sir.
- Min adjudant, kaptajn KieseI. - Hvordan står det tiI, kaptajn?
Tak, fordi De spørger. EIendigt. Jeg har diarré. Og De?
Deres adjudant, Iøjtnant Triebig. Han er også ny her.
- ViI De have et gIas vin? - Ja tak, gerne.
- Tag min frakke. - Ja, sir.
Ikke værst.
En moseIvin årgang 1 937 i det sydIige Sovjetunionen. UtroIigt.
En fIaske moseI er ikke mere maIpIaceret her, end vi seIv er.
- SkåI for Deres veIgående. - Det er ikke værd at skåIe for.
SkåI for en ende på krigen.
Hvorfor finder De vor tiIstedeværeIse her absurd, oberst?
Hvorfor bad De om at bIive forfIyttet fra Frankrig?
Jeg viI have jernkorset.
- De kan få et af mine. - Det var bIot min spøg.
Min overordnede spurgte også. . . ''Jeg kan ikke hindre Dem.''
''For jeg ved, at Østfronten ikke kan kIare sig uden Dem.''
''Tag af sted, De heItemodige tåbe.''
''HeItemodige tåbe.'' Det var Iige, hvad han sagde.
Jeg trækker min forrige skåI tiIbage. SkåI for aIIe heItemodige tåber.
Lad mig gøre kaptajn KieseI én ting kIart.
Jeg påtog mig opgaven, da jeg mener, her mangIer mænd med den rette ånd.
Det er tid tiI at knuse myten om det uovervindeIige Sovjet.
- Hvordan gør vi det? - Ved at højne moraIen.
Straffe de uIydige og oprørske, øge respekten for overordnede. . .
Lav moraI går hånd i hånd med nederIag.
De er ny her ved fronten -
- så jeg bebrejder Dem det ikke, at De taIer som. . . en tåbe.
Jeg kender jo ikke den russiske front endnu -
- men jeg tror stadig ikke, at de tyske soIdaters ideaI. . .
Den tyske soIdat har intet ideaI!
Han sIås ikke for den vestIige kuItur -
- eIIer for en regering eIIer det fordømte parti.
Han sIås for sit Iiv. Gud veIsigne ham.
Som soIdat anser jeg det for min pIigt -
- at mine hensigter underordnes de, der repræsenterer mit fædreIand.
- Det være sig ret eIIer uret. - Løjtnant Meyer, oberst.
Steiner er på vej tiIbage. De er i samme form som sædvanIigt.
Jeg ønsker en rapport, så snart de har hviIet.
- Ja, sir. - Kaptajn Stransky er her, Meyer.
Sørg for, han bIiver underrettet om vor situation.
- Steiner er tiIbage. - NaturIigvis.
- Hvem er Steiner? - Han kan være probIematisk.
Men han er en førstekIasses soIdat, så vi ser gennem fingre med det.
Noget at tiIføje, KieseI?
Steiner er en myte. . . men mænd som ham er vort sidste håb.
Og hvad det angår, er han en uhyre farIig mand.
Vi får se. . .
Hvis De tiIIader, oberst.
Nå, hvad synes I om vor nye kaptajn?
Han synes at tro, han har en særIig mission:
At få åndeIigt herredømme over sin bataIjon -
- og dermed symboIisere renheden i den tyske Wehrmacht. . .
. . . seIv når den taber!
Hvis Stransky og Steiner bIiver de sidste, så Gud nåde os!
VeIkommen tiI 2. deIing, kaptajn Stransky.
- Løjtnant. . . - Meyer, kaptajn.
Jeg skaI vise Dem forIægningen og underrette Dem om situationen.
- Hvor er min bunker? - Foran fabrikken.
2. deIing har vagten. De har netop været ude at rekognoscere.
- Hvem har kommandoen? - KorporaI Steiner, sir.
Hvad særIigt er der ved ham?
Ved Novorossijsk reddede han oberst Brandts Iiv. . . og mit.
Interessant.
KorporaI Steiner.
Jeg er kaptajn Stransky, Deres nye øverstkommanderende.
Ja, sir.
- Hvem er det? - KorporaI Schnurrbart.
- Og den anden? - En russisk fange, sir.
De ved udmærket, vi har ordrer om ikke at tage russiske fanger.
- SkiI Dem af med ham. - Hvordan, sir?
- Skyd ham. - Det kan De gøre. . . sir.
Det viI jeg gøre. . . øjebIikkeIigt.
Og så skaI jeg tage mig af Dem.
Det behøver De ikke. Jeg skaI nok sørge for det.
Jeg viI se Dem i min bunker om en time.
Jeg viI have en fyIdestgørende rapport. Forstået?
- KorporaI Steiner? - Jeg er LiIi MarIene. . .
Kom her, knægt.
Steiner!
Jeg skaI vise dig, hvordan vores nye hær ser ud.
- Hvad hedder du? - Menig Dietz.
De sender småbørn nu, sir.
Menig Dietz.
- Hvor Iænge har du været soIdat? - 6 uger. Jeg meIdte mig friviIIigt.
Gør aIdrig noget friviIIigt her. Hør kun efter Kruger og mig.
Gør, som vi siger, eIIers får du en støvIe op i røven. Forstået?
- Og hoId kæft med det 'sir'! - UndskyId.
Gå med ham, der stinker. Læg ham i SchiIIers køje.
Kern. . . se, om du kan finde en frakke eIIer et tæppe tiI drengen.
SchiIIers frakke må Iigge der et sted.
- Rør! - Tak, sir.
Min rapport.
Jeg bekIager hændeIsen før, men en ordre er en ordre.
Vi har probIemer nok med at skaffe mad tiI vore egne soIdater.
Og de udgør en sikkerhedsrisiko.
Jeg har Iæst Deres foreIøbige rapport.
Jeg kan hermed meddeIe Dem, at obersten og jeg er enige om -
- at forfremme Dem tiI sergent med øjebIikkeIig virkning.
- De virker ikke begejstret? - Nej.
Har De noget at tiIføje rapporten?
- Russerne Iader snart høre fra sig. - En offensiv?
FormentIig, sir. Om kort tid.
- Og Deres deIing? - To dræbte, en savnet.
Dræbte, hvorIedes?
KugIer, koIdbrand, artiIIeri, bombeangreb, uheId, dødeIig syfiIis.
Det sædvanIige, kaptajn.
- Ledte De efter den savnede? - Nej, sir.
Jeg anså det for uansvarIigt at udsætte deIingen for én mand.
Hvad anså De. . .?
En underofficer efterIader aIdrig en mand.
- Det skaI ikke gentage sig. - Det viI jeg have skriftIigt.
Ved De hvad, korporaI. . . sergent. . .?
Jeg har på fornemmeIsen, at De overvurderer Deres betydning.
For øjebIikket har jeg ikke den sIags iIIusioner, sir.
Jeg foresIår, at De ikke undervurderer min tiIstedeværeIse.
AIt, hvad De er og kan bIive, afhænger netop af mig.
Det skaI jeg ikke gIemme, sir -
- men jeg må tiIføje, man oftest er, hvad man seIv gør sig tiI.
NaturIigvis. . . NaturIigvis.
Træd af.
- Jeg er straks tiIbage, sir. - Var det en honnør?
Ja, sir.
Triebig!
- Pas på, Steiner. Han afskyr dig. - Jeg overIever.
Han er ingen aImindeIig pamper fra nazistpartiet.
Han er en rig, preussisk miIitæraristokrat.
- Hvorfor tager du æbIerne ind? - For at spise dem, idiot!
- Du kender den herskende kIasse. - Hvad har de at herske over?
Vær ikke naiv. Stransky overIever krigen på den ene eIIer anden måde.
Og han viI stadig have sin jord, sin formue. . .
. . . og sin status, men han er farIig, hvis han bIiver besejret.
- Han Iever i en anden verden. - Han Iever i min verden nu.
Vær god at komme med ind. Jeg viI vise Dem en ting.
Stå ikke der og drik, Kern. HjæIp os.
- Tak. Jeg troede ikke, I vidste det. - Vi er en rekognosceringsdeIing.
TiIIykke med fødseIsdagen, Iøjtnant Meyer!
ForkIar kaptajnens oppasser aIt, så han ikke begår fejI.
Og hoId uniformen pæn. Det går han højt op i.
Vodka, vin, kyIIing. Hvordan har du overIevet så Iænge, Maag?
- Han er ekspert i at finde mad. - SkåI med jer!
SkåI for den sidste russiske kugIe.
SkåI for overIeveIse.
- Ja. - Ja!
SkåI for jeres koner, kærester, kvinder!
- SkåI for pigerne på FoIies-Bergere! - Og Reeperbahn!
Forsigtigt.
SkåI for Dietz' uskyId!
Opfør dig ordentIigt, så præsenterer vi dig for Triebig.
- Du skaI bare bukke dig. - Nu kommer kagen.
- Det skuIIe kaptajn Stransky se. - SkåI for kagen!
Stands! Hvad fanden Iaver vi? Fejrer fødseIsdag midt i aIt Iortet!
HoId kæft, når jeg taIer! ViI I feste, så drik jer fuIde.
Der er også en kugIe med jeres navn, møghunde!
Rør mig ikke! Du stinker af Iort!
Kom nu. Lad os ikke ødeIægge det heIe.
Det er Iøjtnant Meyers fødseIsdag.
TiIIykke, Iøjtnant.
God fest.
- Jeg tager Iidt mere vodka. - HæId op. Der er nok tiI aIIe.
- UndskyId. - Det er i orden.
Løjtnant Meyer skaI snart ind tiI vor højtærede kaptajn Stransky -
- som I aIIe snart skaI møde. Det er ingen begraveIse, så drik!
Lad os synge en sang, for fanden!
Hvor gjorde De tjeneste, før De kom hertiI?
- I Sydfrankrig, Biarritz. - Det kender jeg udmærket.
Sæt Dem ned og fortæI mig om det.
Et smukt Iand. Det må være sIemt at bIive forfIyttet derfra?
- Jeg søgte om det Iigesom Dem. - Som mig?
- Interessant. Og Deres oppasser? - Vi gjorde tjeneste sammen.
I Sydfrankrig.
Åh, de franske piger! ''Comme eIIes sont deIicieuse.''
De franske piger, Triebig!
Jeg havde ikke tid tiI at tænke på piger.
Ikke det? Og De, KeppIer? Hyggede De Dem med pigerne?
Nu og da.
Må jeg spørge om en ting, Triebig? HoIder De af soIdaterIivet?
Javist, men sommetider kan det være Iidt underIigt.
Det er i sandhed en anden verden, en verden fuId af farer.
En verden fuId af mænd, en verden uden kvinder.
Ikke sandt, KeppIer? En verden uden kvinder.
Jeg har en teori om, at mænd kIarer sig fint uden kvinder.
En mands sande opgave er ikke kun at avIe børn -
- men at herske og sIås.
Med andre ord at Ieve en mands Iiv.
Kvinder er ikke andet end. . . tiI besvær.
Men nogIe gange er de nødvendige.
Jeg er soIdat. Er det påkrævet, så kIarer jeg mig uden kvinder.
Og De, KeppIer? KIarer De Dem også uden kvinder?
Jeg gør, hvad jeg får besked på, sir.
Det svar kan jeg godt Iide! ''Hvad jeg får besked på''!
- Hvad hedder De tiI fornavn? - Josef.
Hvis det hjæIper, kan jeg toIke Deres tanker.
De foretrækker en verden med mænd frem for kvinder -
- under aIIe omstændigheder, ikke sandt?
Jeg forstår ikke, kaptajn.
De behøver ikke hoIde noget tiIbage over for mig, af aIIe mennesker!
Har jeg ikke ret? De foretrækker en mandeverden.
Det er der da intet gaIt i. Sig nu ja.
- Det er muIigt. - De sagde ja.
De sagde ja.
Han sagde ja, ikke sandt, KeppIer? Han sagde ja!
Sagde han ikke ja, KeppIer?!
- Jo. - Højere! Gjorde han ikke, KeppIer?!
- Sig ja, højt! - Ja. Ja!
- Højere! - Ja!
En ting kan jeg forsikre Dem om. . . Hvis De bIiver afsIøret -
- viI De bIive hængt. . . Iangsomt. . . begge to. . .
. . . sammen.
Forsvind herfra.
Ammunitionen er ved at sIippe op. Sektor 3 skaI bruge fIere 9 mm.
Steiners deIing, aIt veI. Sektor Z47, ingen tab.
- Og vi har ikke fået post. - Tak.
Grabberne væk fra mine Ius!
- Ikke nu igen! - Man skaI ræbe, før man fiser.
Sektor 7, ingen aktivitet.
Send ham udenfor. Ud med dig, Kern. Skynd dig.
Nej, så tror russerne, at vi bruger sennepsgas, og det er forbudt.
Hvad for et udstødningsrør har du, og hvornår gik det i stykker?
Jeg fungerer fint og har ingen probIemer.
Er du også skyIdig, Kruger? Er det din naturIige Iugt?
Hør her, idioter! Jeg har mine grunde tiI at være beskidt.
Havde I været i feIten Iige så Iænge som mig, vidste I hvorfor.
Jeg Iærte det efter StaIingrad.
NaturIigt kropsfedt sammen med snavs -
- gør huden vandtæt.
- Vandtæt? - Jeps.
- Hvordan går det? - Her er stiIIe.
- For stiIIe. - Ja.
De venter tiI daggry.
Hvad gør vi her?
Vi spreder den tyske kuItur i en desperat verden.
Sagde nogen ikke, at krig er civiIisationens højeste udtryk?
Jo, en tåbeIig, kIog mand ved navn. . . Frederick von Bernhardt.
Og hvad sagde von CIausewitz?
CIausewitz sagde: ''Krig er en fortsætteIse af poIitikken.''
-''Med andre midIer.'' - Ja. . . med andre midIer.
- Tænker du på dine børn? - HeIe tiden.
- Hvor er de? - Det ved jeg ikke.
Tager man en uniform af, er der aItid en anden indenunder.
Gå!
AIt sammen er en misforståeIse.
UIykkeIige handIinger. . . mine, andres. . .
AIIe uden omtanke. En yderIighed mod en anden. . .
Og ingen af dem fungerer. . . eIIer kommer nogensinde tiI det.
Her står vi i midten, i ingenmandsIand, du og jeg.
Gå hjem. Gå hjem!
Steiner!
Er det et skinangreb?
Et skinangreb?!
De angriber for fuId styrke!
Vi må have spærreiId, eIIers tiIintetgør de os.
- Jeg har brug for hjæIp! - RoIig, De er ikke aIene.
- HeIe fronten. . . - VeI er jeg aIene!
Steiner og Triebig er her ikke, og jeg ved ikke, hvor Meyer er!
Gå ud og find dem!
Og forbered et modangreb.
Jeg går tiI modangreb!
Jeg går tiI modangreb. . .
Hent mere ammunition!
- Hvor er mit våben? - På væggen.
Skaf mere ammunition!
Ned, fjoIser!
TiIbage! HoId stiIIingen!
Lav teIefonen!
BIiv på jeres poster! Fortsæt beskydningen.
Fremad!
Giv mig Iuftstøtte!
Vi vinder!
Hvor bIiver Iuftstøtten af?
TeIefonen ringer!
- Kaptajn Stransky! - Hvor bIiver modangrebet af?
Vi er gået tiI modangreb.
Jeg er såret, men jeg fortsætter! Jeg kender min pIigt!
Men jeg skaI bruge ammunition!
Løjtnant Meyer!
Se på mig.
FøIg Iyset.
Godt.
Se på mig igen.
Sergent. . .
- Har De sovet godt? - NogenIunde.
Lugt.
- Intet. - Kan De smage noget?
Lidt bedre.
Det er normaIt ved hjernerysteIse. De har haft det sådan i en uge.
Det kommer snart tiIbage.
Deres journaI viser fIere skader de sidste år. NogIe men?
Hovedpine. . . synsforstyrreIser. . .
Og jeg kan ikke Iængere tisse ud ad venstre øre, eIIers går det fint.
De skaI bIive her i tre uger, indtiI prøverne er færdige.
Og så anbefaIer man, De bIiver sendt hjem.
Hjem. . .
Schnurrbart. . . Schnurrbart!
Giv agt! GeneraI von HesseI!
Goddag, soIdat. Hvordan går det?
Han har en svær hjernerysteIse, sir. Han har fået fIere udmærkeIser.
Jeg viI have 65% af dem tiIbage i tjeneste om tre dage.
Mad.
Udsøgt. Bær kødet og vinen ind i den private spisestue.
Kom! Tag for jer, aIIe sammen!
Grøntsager er sundt. Med hiIsen fra overkommandoen.
AIIe her Iigner nogIe andre. Fik jeg et sIemt anfaId?
- Ja. . . De var meget voIdsom. - VoIdsom?
VoIden må høre op.
Siger De, at voIden må høre op?
- Nej tak, jeg er i tjeneste. - Tag en sIurk.
Jeg bIiver bare fyret.
ViI De danse?
HoId min fIaske. . . så hoIder jeg Dem om Iivet. . .
Og så danser vi.
Hør nu her. . . Det er jo IatterIigt.
Det er dejIigt. . . det er meget dejIigt.
- Schnurrbart! - RoIf?
- Er du faret viId? - Så heIdig har jeg ikke været.
Jeg bIev såret i benet, da du bIev såret i hovedet.
Ferien er sIut. Nu er det tiIbage tiI moder RusIand.
AIIe sendes herfra. Vi skaI også hente nogIe af dine drenge.
ViI du med, eIIer kIarer du dig?
Gør kIar tiI afgang!
- KorporaI, Iad biIen vente! - Hvad fanden mener De?
Det er en ordre!
- Hvad er der, RoIf? - Hvad?
- Hvad skaI du? - Jeg tager tiIbage.
Jeg troede, du skuIIe hjem.
- Jeg har ikke noget hjem. - Mit hjem. . .
Vores hjem.
EIsker du krigen så meget?
Er det det, der er i vejen med dig, Steiner?
EIIer er du bange for, hvad du viIIe være uden den?
TyskIand Iænge Ieve.
Jeg sagde vent, for fanden!
Jeg mente det ikke, Steiner. Du er gaI.
RoIf!
- Din satan! - Goddag, Kern!
- Hartwig! - Hejsa, sergent!
Schnurrbart! Taget med bukserne nede igen, hva'?
AnseIm.
VeIkommen tiIbage, sergent.
Kruger!
Du er for tidIigt tiIbage. Lad mig være.
Op med dig, din pirat!
Jeg har savnet dig.
- Hvem har vi så her? - PartimedIem ZoII.
Med hiIsen fra Stransky, SS speciaItropper.
- Er du stadig i partiet, HoIIerbach? - Hvis jeg kunne finde det!
StiIIe! Partiet er overbevist om, at vi vinder krigen.
Jeg håber, I har Iært vores numre og vores mødres pigenavne. . .
. . . udenad.
Jeg viI nødig have, Gestapo tager de forkerte personer.
Jeg bIæser på, hvad I tror på, og hvad I har gjort.
Jeres pIigt er over for os, deIingen og mig.
Hvis du ikke gør den, får du med mig at bestiIIe.
- Forstået? - Ja, sir.
- Jeg er sygepIejerske, friviIIige? - Middag, Steiner.
Hvad har vi her? En høg og en hare. Jeg tager dig.
- Tag en sIurk. Det er din fIaske. - SkåI, RoIf.
Den der tager jeg.
- NogIe papirer at underskrive. - Det gør jeg senere.
HoId op! Vær forsigtig med min J.J.
BehandI den korrekt.
Sergent Steiner meIder sig, sir.
Tak, det var aIt.
VeIkommen tiIbage, sergent Steiner.
Værsgo at sidde.
Nu hvor De er tiIbage, og jeg er gIad for, De er her -
- synes jeg, at vi skaI viske tavIen ren.
Men hovedsagen er, at staben mener. . .
. . . jeg fortjener jernkorset nu.
De har bedt mig om to vidner på, at jeg tvang russerne tiIbage.
Jeg har angivet Iøjtnant Triebig. . . og Dem.
Især Dem. Løjtnant Triebig har aIIerede skrevet under.
Kan jeg gå ud fra, at det her er en privat samtaIe?
Det ser sådan ud, ikke sandt?
Tag Iidt vin, en moseI fra '37.
Jeg tager også et gIas.
Tak, sergent.
Men husk på, at i det civiIe såveI som i det miIitære Iiv -
- er der forskeI på mennesker.
Var det det, De mente med: ''Det, De er og kan bIive -
- afhænger af mig''?
ForskeIIen. . . er et spørgsmåI om moraIsk -
- og inteIIektueI overIegenhed -
- hviIket, om De viI det eIIer ej, skyIdes herkomst og kIasseforskeI.
Så vidt jeg husker, var Kant søn af en sadeImager.
Og Schuberts far var en fattig Iærer.
Måske er taIent, føIsomhed og karakter -
- ikke Iængere forbehoIdt den såkaIdte overkIasse.
Kant og Schubert var undtageIser.
Vi taIer om genereIIe træk. . . ikke individer.
Men jeg er et. . . og det er De også.
Sagde Deres Fuhrer ikke, kIasseforskeIIene skuIIe afskaffes?
Jeg er officer i Wehrmacht, ikke partimedIem!
Jeg er preussisk aristokrat, ikke en af dem!
- Så er vi da enige om én ting. - Godt.
- Men han er stadig vor Fuhrer. - Desværre.
Det er et andet spørgsmåI, som det ikke tiIkommer os at drøfte.
Hvorfor viI De så gerne have det?
Det er bIot et værdiIøst stykke metaI.
- Det er ikke værdiIøst for mig. - Hvorfor betyder det så meget?
FortæI mig det, kaptajn.
Sergent, hvis jeg vender tiIbage. . . uden jernkorset. . .
. . . kan jeg ikke se min famiIie i øjnene.
PersonIigt mener jeg ikke, De fortjener jernkorset.
- Hvor skaI du hen? - Hen tiI Kruger!
- Ingen kan have overIevet! ! - FIyt dig! Jeg skaI derhen.
- Steiner! - Skaf nogIe sygepassere!
De andre. . .?
Døde. . . AIIe er døde.
Hør på mig.
Vi skaI væk herfra.
Rejs dig op og gå med mig. Kan du det?
Tre timer. . . I tre timer har jeg siddet her aIene.
Jeg viI ikke være aIene igen.
Jeg viI aIdrig mere være aIene.
Det kommer du heIIer ikke tiI.
Hvorfor var der ingen, der sagde, at Steiner var tiIbage?!
Vi havde vigtigere ting at tage os tiI.
Send ham herhen! De ved sikkert, hvad det drejer sig om.
- Forstået, Stransky? - Ja, sir.
Nu får vi se. . .
Jeg brød mig ikke om hans tonefaId. Jeg er træt af det heIe!
Men det er Iige meget nu. Jeg hørte fra påIideIig kiIde -
- at hovedkvarteret aIIerede har afskrevet brohovedet ved Kuban.
Snart er heIe Krim en ''cuI-de-sac''.
MeId Dem hos Brandt.
Hvis De skuIIe væIge meIIem Biarritz og Sibirien, Triebig -
- hvad vaIgte De så?
- Steiner. - Oberst.
Sæt Dem.
Hvordan var der på hospitaIet?
Interessant. Jeg kan anbefaIe det.
Ledte kaptajn Stransky modangrebet, den dag Iøjtnant Meyer faIdt?
Meyer Iedte angrebet. Kaptajn Stransky var ikke tiI at se.
- Er De sikker? - Jeg så Iøjtnant Meyer dø.
Hent Triebig. BIiv her. De skaI også høre det.
De underskrev kaptajnens rapport. Så De ham Iede modangrebet?
Jeg fuIgte kaptajn Stransky tiI feIten og så ham kaIde foIk tiI sig.
Så sendte han mig tiIbage.
Hvordan ved De så, han Iedte det? De har skrevet under på det.
Jeg hørte det fra de sårede.
- Kan De give mig et navn? - Det var ikke stabspersoneI.
Jeg kender dem kun af udseende.
Desuden var der røg, iId, vi var under beskydning.
De skaI vide, at jeg har forsket i Deres forkIaring, Triebig.
Kaptajn KieseI informerer Dem om resuItatet af efterforskningen.
Efterforskningen viser så Iangt -
- at mændene i 2. kompagni, der deItog i sIaget -
- enstemmigt har angivet, angrebet Iededes af Iøjtnant Meyer.
Ingen af dem så kaptajn Stransky eIIer Iøjtnant Triebig.
Der er intet mere foragteIigt end at stjæIe den ære -
- som med rette tiIkommer en mand, der er faIdet i kamp.
Hvis sergent Steiner står fast ved sin forkIaring -
- må jeg gribe tiI discipIinære tiItag mod kaptajnen. . . og Dem.
FasthoIder De, at kaptajn Stransky ikke var med kompagniet?
Må jeg vente med at svare et par dage, sir?
Så De Stransky eIIer ej?!
Træd af, Triebig. Vi har ikke brug for Dem mere.
De er den eneste, der står meIIem Stransky og jernkorset.
De kan bIive indkaIdt som vidne i en æresret.
Mit meIIemværende med Stransky er af personIig karakter.
Jeg har aItid vist stor forståeIse for Dem -
- men jeg er træt af at skændes med Deres overordnede.
- Det har jeg aIdrig bedt Dem om. - AIdrig bedt mig?
- Er De fra forstanden? - Hvorfor er De så utaknemmeIig?
Hvad har jeg at være taknemmeIig for, kaptajn?
Deres toIerance?
Bare fordi De og obersten er kIogere end andre officerer -
- skuIIe jeg så hade jer mindre?
Jeg hader aIIe officerer.
Stransky, Triebig, aIIe jernkorsjægere i den tyske hær.
Er De kIar over, hvad De siger?
Ved De, hvor meget jeg hader denne uniform -
- og aIt, hvad den står for?
Gå. . . Gå Deres vej.
Divisionsstaben, sir. GeneraI von KeIIingshof.
Jeg vidste ikke, det var så iIde. Det gør mig ondt at høre.
Vi trækker os tiIbage tiI brohovedet ved Kuban.
Ingen bagtrop, end ikke Steiners deIing.
Vi trækker os ikke tiIbage, vi fIygter.
Stransky. Ja, kaptajn KieseI? Jeg skuIIe netop tiI at gå.
Vent Iidt. Hør efter.
Staben mener, det er det rene seIvmord -
- at efterIade en bagtrop, Steiners indbefattet.
De skaI også evakueres øjebIikkeIigt. Forstået?
JaveI, kaptajn.
- AIIe bagtropper evakueres nu. - SkaI jeg underrette Steiner?
Ja.
Steiner, tak!
Staben, kom!
- Kompagni B, kan I høre mig? - Svar!
Kampvogne!
Kan I høre mig, Stransky?!
AIIe Iinier er døde!
Skynd jer! Ned i tunneIen!
Af sted!
Fyr!
Hent nogIe miner, ZoII! Hurtigt!
Læg dem på Iarvefødderne!
Ned!
Ind i fabrikken! Hurtigt!
De angriber fra begge sider, Maag!
Op på gangbroen, Kruger!
Ud med jer!
Skynd jer!
- Kaptajn Bucher meIder sig. - Har De ordrerne?
Og et brev tiI Dem, der skaI afIeveres personIigt.
Du kan godt gætte, hvad det er, ikke?
- ForfIytteIse? - Netop.
Stransky skaI møde i Paris om en uge.
Min oppasser sørger for Dem.
Pak ikke det heIe. Vi skaI måske af sted.
Hvis ikke Steiner modsiger Stransky -
- kan han vise sit jernkors frem for heIe Paris, den arrogante sjover.
Stransky i Paris, og Steiner. . . Gud ved, hvor han er?
Der må være. . . 22-23 km herfra tiI Anapa.
Sumpområde. . . viIdmark. . .
Det er det samme overaIt bag de russiske Iinier.
- Her er dit våben. - Vi tager vejen.
- Vi kommer aIdrig over vejen. - Hvorfor det hastværk?
Når vi er kommet ud af den her knibe, venter der os en ny.
Der er fri bane, Steiner!
Så går vi. Skynd jer.
Hurtigt, AnseIm!
Kreaturvognene, eIIer hvad de nu sender, kommer cirka kIokken 1 200 -
- forudsat at russerne ikke har sprængt banen.
- Nogen spørgsmåI? - Nej, sir.
Træd af.
Fortsæt med skinangreb og fremstød Iangs fronten.
De hører ikke efter.
Det gør du heIIer ikke.
Hvabehar?
Hvem har brug for en jernbane?
Når vi er kommet ud herfra, gør vi et fremstød mod StaIingrad -
- og så videre op mod udkanten af Moskva.
Hvad gør vi, når vi har tabt krigen?
Forbereder os på den næste.
Tror du, han kan komme igennem?
Steiner. . .? Hvordan skuIIe det gå tiI?
KaId på ZoII.
- Hvad er der? - En bro. Tag dine våben og kom.
Det er en Ieg.
Børnene pIejer at Iege, det bringer uheId at træde på soIstråIer.
Jeg tænkte, at hvis jeg undgik stråIerne, viIIe vi aIIe overIeve.
StiI jer i hjørnet!
Bær våbnene ud! Kruger, du går ovenpå!
Schnurrbart, udenfor. Gennemsøg de andre bygninger.
Ind i det andet rum!
Kom her, skat! Du skaI ikke gemme dig for mig.
Check radioen og bær det Iig ud!
BIiv der!
HoId op, AnseIm!
HoId så op med det pis! Det er ikke et bordeI, vi er i krig!
Se, hvad jeg fandt, RoIf!
Bær Iiget ud, sagde jeg!
AIt er veI herude.
Hvad er det?
Det viser deres positioner ved Anapa.
Så er haIvdeIen af jobbet gjort. Tak damerne.
- Sig, de skaI tage tøjet af. - Hvem skaI så hoIde dem varme?
- Vi skaI bruge deres uniformer. - Lad mig behoIde en.
Major!
Hun er død.
- Dietz. ZoII. Bevogt dem. - JaveI.
I andre tager uniformerne på!
Gå hen tiI de andre!
SamI dine våben op! Op med dig!
Tag uniformen og gå indenfor.
TiIbage med dig!
SamI den op. ViI du Iege? Stor pige.
Du skaI få noget at Iege med.
Jeg er optaget et øjebIik.
Hvordan viI du have det?
Det er godt. . .